RESUM+LECTURA+PLATÓ+CAP.+0-1

__**RESUM LECTURA PLATÓ CAP. 0 - 1**__

Línia 2 || Mort || Aquesta frase es troba en el moment que Equècrates li pregunta a Fedó s’hi hi va ser quan sócrates va beure cicuta un verí aquella època mortal. || Hi eres Fedó en persona el dia que Sócrates va prendre la metzina? || Línia 98 || Introducció del relat de Fedó. || Menciona que la nau havia tornat ja i que s’acostava el moment de la seva mor. || Vam sentir dir que havia tornat la nau de Delos. Per això ens vam donar avís de venir el més aviat possible. || La vida és un misteri que no es pot resoldre. || Segons Plató el gran misteri de la vida, és com una mena presó, on mai ho podrem resoldre. || Els homes ens trobem en una mena de presó i que no ens és lícit d’alliberar-nos i fugir-ne, em sembla a mi que és una cosa important i no gens fàcil d’esbrinar. || Déu està per sobre dels humans. || Plató diu que Déu és algú per sobre nostre, i que ens té controlats i posseïts, per tant si ell “mort” nosaltres també. || Els humans, som una de les possessions dels déus. Si un que fos possessió teva es donés mort ell mateix sense que tu li haguessis indicat que volies que morís, tu prou t’enutjaries amb ell. || Després de la vida hi ha una cosa millor. || Déu és qui decideix la situació o el moment en què morts, i no es veritat segons Sòcrates que els filòsofs desitgin morir. || Per la mateixa raó no és absurd que no es    permeti que un es mati ell mateix abans que el déu no li faci arribar alguna situació de necessitat els filòsofs fàcilment desitgen morir, em sembla, Sòcrates, quelcom estrany, si és que hem parlat bé dient ara mateix que el déu té cura de nosaltres i que nosaltres som possessió seva. ||  No tindràs millor cura de tu mateix si et prens la teva pròpia llibertat. || La cura i la preocupació que ens dona Déu segons Plató és molt millor que si ho intentem cadascú per la seva banda, assumint la seva pròpia llibertat. || Ningú no pot pensar que tindrà millor cura d’ell mateix procurant-se la llibertat. Segurament seria un insensat qui pensés que ha de fugir d’aquest amo, sense refl exionar que el que cal no és fugir del bé, sinó romandre-hi tant com sigui possible. Tal fugida seria irracional. || Símmies i Cebes li fan veure a Sòcrates que no es rendeixi. || Sòcrates es conforma en deixar bons governants, però se n’adona que Símmies i Cebes tenen raó i li diuen que es defensi d’aquestes situacions. || amb tota facilitat et conformes a deixar-nos a nosaltres i a uns bon governants, que això són els déus, És just el que dieu —digué ell—. I penso que esteu suggerint que cal que jo em defensi d’aquestes acusacions com si fos davant d’un tribunal. ||  ||  Sòcrates comprèn que ha de justificar la seva actitud i defensar-se més persuasivament que davant el tribunal que el va jutjar unes quantes setmanes abans. || Però sabeu prou que el que jo espero és trobar-me amb homes bons, per bé que això no gosaria afirmar-ho de manera absoluta; però pel que fa a trobar-me amb uns déus que són uns senyors absolutament bons, sabeu bé que si alguna cosa jo mantindria seria precisament això. || Creure en tu mateix per poder defensar-te. || Símmies creu en la defensa de Sòcrates i diu que si els arriba a convèncer que haurà complert la seva defensa. || Perquè jo almenys penso que es tracta d’un bé comú a tots nosaltres i, a més, si amb els teus arguments acabes convencent-nos, hauràs acomplert la teva pròpia defensa. —Ho intentaré —digué—. || El cos és un destorb de l’anima. || Sòcrates parla sobre la relació cos-ànima dient que el cos és un destorb per a l’anima, és com una presó. || Tot el que pertany al cos és un destorb de l’ànima que li impedeix arribar a la possessió de la veritat i la saviesa. || Sócrates procura purificar l’anima. || Es parla sobre la purificació de l’anima sobre el cos. Emprén un viatge per purificar l’ànima. || El que vagi allà on jo ara vaig aconseguirà allò que ha estat l’objecte de molts dels nostres afanys durant la vida pasada. El viatge que em manen que faci se’m presenta amb bona esperança, igual que qualsevol altre home que ha preparat la seva ment procurant purificant-la. || L’objectiu dels filòsofs és separar l’ànima del cos. || Es parla sobre el desig que tenen els filòsofs sobre la separació de l’anima respecte el cos. || Aquest alliberament de què parlem és el que més desitjen sempre i de manera particular els qui practiquen com cal la filosofia, de manera que l’ocupació dels filòsofs és precisament aquesta, desligar i separar l’anima del cos. ||
 * Capítol/línia ||  Tema/tesi  ||  Comentari  ||  Text  ||
 * Capítol 1
 * Capítol 1 línia 20 || Fet històric durant l’etapa grega. || Fedó fa referència al vaixell que els atenesos enviaven a una ciutat Italiana en un fet històric, una promesa amb el déu Apol.lo. || Es tracta de la nau que segons els atenesos, Teseu va passar Creta portant les famoses 7 parelles i les va salvar ell mateix. Van fer una promesa a Apol.lo que si es salvaven enviarien sempre una processó a Delos. ||
 * Capítol 1 línia 30 || Fet històric durant l’etapa grega. || Es menciona la ciutat de Delos, ciutat important de Apol.lo pels grecs, i que durant el judici de Sócrates, fins que no hagués tornat el vaixell de la ciutat no el podien executar; i va ser ajornat i va passar molt de temps entre el judici i la seva mort. || La ciutat es troba en temps de purificació i no es pot fer cap execució pública fins que no hagi tornat de Delos ||
 * Capítol 1 línia 57 || Filosofia i mort. || Fedó explica que Sócrates en el moment de passar en l’altre vida va ser un moment de tranquil·litat, sense cap moment d’angoixa i menciona l’Hades, era el nom del món dels morts i a la vegada el del déu d'aquest món subterrani. || Va morir d’una manera tranquil·la i jo vaig tenir la sensació que no se n’anava a l’Hades sense alguna mena d’assistència divina. ||
 * Capítol 2
 * 103-104 || La conseqüència final de Sòcrates es que morirà || El filòsof Sòcrates davant de la seva presenta mort, té una actitud molt relaxada i tranquila || Els Onze están deslligant Sòcrates i li anuncien que avui ha de morir ||
 * 127-130 || El dolor va seguit del plaer || Sòcrates fa referencia a que si hi ha dolor, desprès segur que hi ha plaer || Una cosa així em sembla que m’està passant a mi : a causa dels lligams se m’havia presentat el dolor a la cama i, pel que sembla, ara m’arriba el plaer que el segueix ||
 * 150-153 || El somni de Sòcrates, que sempre li deia el mateix, li obliga a fer el que li diu aquest || Sòcrates feia cas i cumplia les accions que sommiava en el inconscient || Com els qui animen als corredors, el somni, en dir-me que fès música, em manava fer el que feia, suposant que la filosofía, que era el que jo estava fent, fos la forma més elevada de música ||
 * 161-163 || Per ser poeta ha de entendre les faules i no fer ús de la raó || Sòcrates va pensar això perquè la raó no servia per fer totes les accions de la vida || Desprès del déu, vaig pensar que si un poeta havia de ser veritable poeta, havia de compondre faules més qe raonaments. ||
 * 183-184 || Pregunta que si no està permès o està mal vist fer-se mal un mateix || Cebes pregunta a Sòcrates si sap el que significa, però Sòcrates li contesta que si Filolau no li ha ensenyat res, ja que havíen estat deixebles || Què vol dir això, Sòcrates, que no és lícit fer-se violencia contra un mateix? ||
 * 196-197 || No està ben vist o no està permès per a llei el suïcidi de una persona || Sòcrates diu que no és correcte suicidar-se || Bè, doncs, quina raó tens, Sòcrates, per dir que no és lícit procurar-se la mort d’un mateix ||
 * Línia 205 ||  El coratge.  Cap ésser humà es pot rendir a la vida, sempre ha de tenir coratge.  ||  Per a Plató la vida ho es tot, i per aquest motiu diu q has d lluitar per ella.  ||  Doncs caldrà que tinguis coratge —digué ell— i potser aviat ho sentiràs. mai no es dóna el cas que, per a alguns homes en determinades circumstàncies, sigui millor morir que continuar vivint.  ||
 * Línia 210 i 215 ||  El misteri de la vida.
 * Línia 220 i 225 ||  La possessió de Déu sobre els humans.
 * Línia 230 i 235 ||  Déu per sobre de l’home.
 * Línia 240 i 245 ||  Déu es preocupa per a tothom.
 * Línia 250 i 255 ||  La visió de la mort segons Sòcrates.  ||  Sòcrates no està entristit per la seva imminent mort i per deixar els seus bons amics i governants tan excel·lents com els dues.  ||  És natural que els sensats s’irritin quan han de morir, mentre que són insensats els qui se n’alegren.  ||
 * Línia 260 i 265 ||  El conformisme de Sòcrates davant aquesta situació.
 * Línia 270, 275 i 280 ||  La disposició de Sòcrates per defensar-se.
 * Línia 285, 290 i 295 ||  Defensa de Sòcrates davant els tribunals.
 * 300-314 || Els filòsofs es preparen per a morir  || Amb la filosofia s’ha de tenir un bon ànim abans de morir i una esperança per a conseguir els màxims béns. || Sòcrates esplica a Símmies i a Cebes la filosofia d’una preparació per a la mort. ||
 * 315-330 || Atac contra ells que filosofen || Els que filosofen són realment moribunds amb tanta preparació per a la mort. || Símmies diu que els que filosofen són uns moribunds i Sòcrates pregunta que si la mort és algo realment per a en Símmies ||
 * 331-350 || Relació de la mort amb els plaers || La mort és una separació de l’ànima i el cos i ho relaciona amb plaers com el sexe, menjar o beure. || En Símmies diu lo de la separació del cos i d l’ànima i quan li pregunta per plaers, ell diu que sobre altres coses relatives n’ha de tenir-hi estima. ||
 * 351-360 || Sense plaers és gaire bé estar mort  || La estimació i la valorció dels plaers dóna el sentit de viure || Sòcrates diu que sense els plaers i la valoració i la estimació d’ells, no és viure realment perquè sense plaers és com està mort o moribund ||
 * 361-375 || Percepció de la realitat enganyada pel propi cos || La oïda i la vista no perceben la realitat amb exactitud i per tant, aquesta percepció està una mica deformada per el propi cos del que perceb || Sòcrates explica les falses percepcions. ||
 * 376-390 || La raó com a solució || Per deixar de banda les falses percepcions de l’oïda i de la vista, la solució és raonar per apropar-nos una mica més a la realitat amagada. || Sòcrates diu que la raó enseña la veritat. ||
 * Lín 415 || El cos i l’ànima
 * Lín 469-478 || El cos i l’ànima
 * Lín 490 || El cos i lànima