esquema+hume

esquema lectures de Hume / PAU

Lectura 1 Hume: Marina Muñoz, Carla LLeonar, Laia Bertran i Clara Pera

Lectura 2: Elisabeth Riera, Núria Subirà i Nídia Sanz.

INVESTIGACIÓ SOBRE ELS PRINCIPIS DE LA MORAL. 1752 || utilitarisme || Veiem con Hume fa referència a la seva visió utilitarista, és a dir, s’ha de raonar amb una finalitat i una utilitat, tot i que no considera que la utilitat basada en la raó sigui la única font per aprovar una idea. |||| // Si cada exemple concret de justícia fos útil a la societat, com ho són els de benevolència, la decisió seria molt més fàcil de prendre i difícilment hi podria haver grans controvèrsies. // || || || La filosofia que destaquem de Hume és emotivista, és a dir, considera que els enunciats morals es guien pels sentiments i les emocions, i no per la raó. Això ho relacionaríem també amb el sentiment cap a la humanitat. |||| // És necessari, doncs, un sentiment que es manifesti per si mateix i que ens faci preferir les tendències útils a les perjudicials. Aquest sentiment no pot ser altre que la simpatia per la felicitat dels homes i la indignació per la seva infelicitat. // || || censura. “ || || || Però si no sentiu com creix la indignació o la compassió en el vostre interior a partir d’aquesta combinació de circumstàncies, inútilment li demanareu en què consisteix el crim o la vilania, contra els quals clama amb tanta vehemència. Ni quan ni en quin subjecte en començat a existir. || || el gust ens dóna el sentiment de la bellesa i de la lletjor, embelleix o embruta un objecte de la natura i en forma un altre de diferent. Ens proporciona plaer o dolor, és a dir, la causa de la felicitat o de la infelicitat i ens indueix a actuar. A partir de les circumstàncies i relacions ens treu un sentiment nou de censura o d’aprovació. Es basa en l’estructura i constitució internes dels éssers i acaba derivant a la voluntat suprema que forma a cada ésser la pròpia naturalesa. || La norma de la raó es basa en la naturalesa de les coses i és eterna i invariable, fins i tot per a la voluntat de l’Ésser Suprem; la norma del gusta sorgeix de l’estructura i constitució intern dels animals i deriva en últim terme d’aquesta Voluntat Suprema que confereix a cada ésser la seva pròpia naturalesa i, per tant, les diferents classes i ordres d’existència. ||
 * ** CAPÍTOL/LÍNIA ** || ** TEMA/TESI ** || ** COMENTARI ** |||| ** TEXT ** ||
 * **__ DAVID HUME __**
 * || La justícia i Humanitat || Hume defensa la utilitat pública com a origen ÚNIC de la justícia. Aquí podem veure també relacionat el tema de la Humanitat, per a ell, humanitat és allò que s’experimenta quan som capaços de posar-nos al lloc de l’altre i patir amb ell(compadir). |||| // Per tant, la raó ens informa sobre les diferents tendències de les accions, i la humanitat determina la nostra preferència per les que són útils i beneficioses. //
 * || La raó i els sentiments
 * || Critica als enunciats morals mitjançant la raó. || Hume s’ens mostra contrari als enunciats morals determinats mitjançant la raó, ja que, la moral no s’assembla a les matemàtiques, això ens reflexa també la seva filosofia emotivista. |||| // La hipòtesi falsa pot mantenir fàcilment una certa aparença de veritat sempre que és mantingui enterament en les generalitats, utilitzi termes indefinits i presenti comparacions en comptes d’exemples. //
 * || Emocions i justícia || Hume ens afirma que les lleis morals com polítiques s’elaboren mitjançant l’ús de la raó i de les EMOCIONS (trobem altre cop, caràcter emotivista i utilitarista) |||| // Capgireu i doneu tantes voltes com vulgueu a la qüestió, que no aconseguireu fer que la moralitat resideixi en cap relació. Finalment haureu de recórrer a les decisions del SENTIMENT. // ||
 * Línia 127-130 || Emotivisme moral |||| La bondat o la maldat només la descobrim quan al nostre interior hi trobem un sentiment d'aprovació o de reprovació d'una acció. Per això, les qüestions morals no depenen de l'enteniment sinó del sentiment. || “No, dieu, la moralitat consisteix en la relació de les accions amb la regla de rectitud; i les anomenem bones o dolentes segons hi concordin o no. “ ||
 * Línia 146-151 || Teoria racionalista de la moral- NO metafisica |||| Hume diu que el sentiment determina la moralitat d’una acció. I que la metafísica és incomprensible per a poder arribar a la teoria racionalista de la moral. || “ Llavors considerem en quins aspectes aquestes accions concorden, i d’aquí, mirem d’obtenir alguna observació general relativa a aquests sentiments. Si anomeneu tot això metafísica i hi trobey res d’abstrús, ja no us resta sinó concloure que el vostre estil de pensar no està fet per a les ciències morals. ||
 * Línia 182-187 || Reflexions intel·lectuals i decisions morals. |||| Ens explica la diferencia que trobem sobre les reflexions intel·lectuals i les decisions morals, ens ho exemplifica, en el primer cas, si algú vol trobar les proporcions de les línies d’un triangle, llavors el que haurà de fer en aquest cas és amb tot allò que ja coneixes treure les seves conclusions. I en canvi, en el segon cas, ho exemplifica amb l’ajuda d’un germà o un protector en cas d’emergència, i aquí ens diu que hem de tenir clar quines serien les prioritats, les relacions, i tot allò que t’ajuda a arribar a la conclusió de a qui ajudar. En conclusió, les decisions morals, les relacions han de ser conegudes d’abans i llavors gràcies a la ment, però sobretot allò que casdacú sent envers a aquella persona, és a dir, els sentiments. || “ En les disquisicions intel·lectuals, a partir d’aspectes i relacions coneguts, n’inferim d’altres de nous i desconeguts. En les decisions morals, tots els aspectes i relacions han de ser coneguts d’antuvi; després la ment, contemplant-ho tot plegat, sent una nova impressió d’afecte o rebuig, d’estima o menyspreu, d’aprovació o
 * Línia 236 – 247 || Bellesa |||| La bellesa neix del conjunt no d’una part concreta, és a dir, que neix quan el conjunt arriba a la ment creant-li unes sensacions i sentiments a partir de l’observació. || Parlen de la cornisa, del fris, de la base, de l’entaulament, del fus i de l’arquitrau i donen la descripció i posició de cadascun d’aquests elements. Però si els demanàveu la descripció i la posició de la seva bellesa, us dirien que la bellesa no és cap part o element d’una columna, sinó que neix del conjunt, quan es manifesta en una ment intel·ligent.
 * Línia 248 – 267 || Sentiment |||| Em de sentir en el nostre interior les emocions que ens volen transmetre les coses o els fets per aconseguir un sentiment moral que està unit a l’estructura de la naturalesa humana, ja que d’aquí surten les reaccions als sentiments.
 * Línia 269 – 275 || Relació |||| Un objecte inanimat no pot ser objecte d’amor o odi, però sí poden tenir les mateixes relacions mútues que observem en els agents morals. Si els sentiments fossin de relacions, els objectes inanimats també en tindrien. || Un arbre jove que ultrapassa i destrueix el seu pare té la mateixa relació amb ell que Neró quan matava a Agripina.
 * Línia 277 – 286 || Raó |||| La raó no pot explicar els objectius de les accions humanes, sinó que ho fan els sentiments i les emocions. || Pregunteu a un home “per què fa exercici”; us dirà que ho fa “perquè vol conservar la salut”. Si llavors li pregunteu “per què vol conservar la salut”, us contestarà: “perquè la malaltia és dolorosa”. I si voleu saber la raó “per què odia el dolor”, és impossible que us en doni cap. ||
 * Línia 287 – 296 || Raó |||| No sempre trobarem una resposta a la pregunta per què desitgem una cosa, ja que arriba un moment que ho desitgem per ella mateixa, que coincideix amb el sentiment de l’ésser. || Potser, a la segona pregunta, “per a què vol la salut”, podria contestar que “li és necessària per exercir la professió”. Si li pregunteu “per què vol treballar”, contestarà “per què vol tenir diners”. Si llavors demaneu “per què”; us dirà que “és l’ instrument del plaer.” ||
 * Línia 297 – 302 || Satisfacció interior |||| Dintre d’un mateix hi ha d’haver un sentiment que distingeixi el bé del mal per tal d’aconseguir la satisfacció. || La virtut és un fi desitjable per sí mateixa, merament per la satisfacció immediata que produeix i per força ha de posar algun sentiment que distingeixi el bé del mal moral. ||
 * Línia 304 – 327 || Raó |||| La raó ens dona el coneixement de la veritat i la falsedat, ens descobreix els objectes tal i com són a la natura. No ens fa actuar, tan sols ens indica el camí per trobar la felicitat o per evitar la infelicitat. Ens guia a descobrir el que està amagat a partir de coses conegudes. Es basa en la naturalesa de les coses, és eterna i invariable.

Lectura Hume part 1 (resum) Xavier Criado, Albert Viader, Sara Cañas i Júlia Rubio. Per una equivocació, primer vàrem fer la part 1, i ens tocava la 2. Però ja que ho tenim fet i potser és diferent que la de l'altre grup, la posem.

Aquí està la part correcte